Historien om mit liv er historien om menneskene i det.
Jeg har ikke altid været så heldig, som jeg er nu -
- på dette herlige sted med vand og græs og solskin.
Min historie handler om tillid og svigt og lære at tro på andre igen.
Jeg husker det hele.
Jeg er hos dig, Duchess. Jeg hjælper dig.
Kom så, gamle tøs.
Pres!
Det var koldt og alt for lyst og underligt ude i luften.
Men så kyssede min mor mig.
Jeg ville gerne være tættere på hende.
Kom her, lille ven. Det skal nok gå.
I starten holdt jeg mig så tæt på min mor, som jeg kunne.
Mens ugerne gik, holdt jeg mig stadig tæt op af hende -
- men jeg fik også selv gode idéer.
Tit stod hun der bare ...
"Kom nu. Lad os komme videre!"
Kom nu ...
Det her kan jeg ikke lide! Jeg kan ikke li' det.
Alting forandrer sig. Selv jeg forandrer mig.
Jeg har fået sort pels over det hele. Det går alt for hurtigt.
Da jeg blev tre år, skulle jeg tilbringe et år med en flok andre hingsteføl.
Nu var tiden inde ... dressur. Bidslet var det første.
Rædsomme stænger af koldt, hårdt stål mellem tænderne og over tungen.
I kan slet ikke forestille jer, hvor stort et chok det er.
Men gudskelov for havre. Det får en til at glemme det kolde bidsel -
- og den bitre smag af metal ... lækker havre!
Dejlig sprød havre ... herlig havre...
vidunderlig havre ... av!
Nu mangler vi sadlen.
Jeg bliver kvalt.
Du kan stadig røre dig.
Man kan da ikke gå med sådan en.
Bliv så her med den havre!
I starten fik jernskoene mine fødder til at føles stive og tunge.
Jeg sagde nej, men han sagde "afsted".
Da jeg opdagede, at han og jeg kunne blive forenet -
- var det hele simpelthen bare lykken.
Nu skulle jeg snart til et nyt hjem.
Min mor var stolt af mig og opmuntrede mig.
Hun vidste, at min herre kun ville lade gode mennesker få mig.
Men jeg ville savne hende.
Snart kom en mand for at bringe mig til Birtwick Park -
- hvor jeg skulle bo hos godsejer Gordon og hans familie.
Bliv nu inde. Du er ikke rask.
- Jeg vil se ham. - Det er jo bare en hest.
- Hvor er den dog smuk. - Det siger ikke noget om den.
- Hvordan er den? - Perfekt.
Der var kaninjagt, og de skød med geværer.
Han trak, men holdt sig på stien.
- Hvad skal han hedde? - Senere. Nu skal du altså ind.
Han er jo sort som ibenholt. Ibenholt ...
Det lyder som ben.
Sæt ham ind i stalden, John.
Hvorfor ikke kalde ham Blackbird efter din onkels hest?
Blackbird var jo grim og ondsindet.
Vent, du har allerede døbt ham. Du talte om skønhed lige før.
- Det er ikke et navn. - Jo.
Skønhed ... Black Beauty.
Et nyt navn, et nyt hjem og en hel stald fuld af heste, jeg skulle møde.
Hun klarer det nok.
Hun var hidsig og ondsindet. Hun var farlig.
Hun var det smukkeste væsen, jeg nogensinde havde set.
- Jeg hader Alfred. - Det gør jeg også.
Slip mig!
Til angreb!
Dovne pony! Kom så!
Stop!
Kom så!
Merrylegs!
Bliv ved med at løbe!
Også min! Luk også min op!
Merrylegs! Et perfekt navn til den lille fyr.
Lad ham være!
Lad hellere Joe fange ham. Han mangler øvelse.
Saml hestene.
Tak for hjælpen, Alfred, men skal du ikke ind og drikke te nu?
Jo ...
Det er tetid, piger. Jessica og Molly, kom.
Det var godt, at John dukkede op.
Joe mente det godt, men havde ikke forstand på det.
Stå så stille. Hold op med at løbe.
Sikke et dejligt sted.
Jeg spurtede ned til hende. Jeg vidste, vi var skabt for hinanden.
Hov, lige et øjeblik! Hvad bilder du dig ind?
Hov!
Rolig, Ginger ... rolig.
- Hvad er der med hende? - De må have slået hende.
Hvis vi behandler hende godt, skal hun nok falde til ro.
Styr ham på plads.
God behandling giver gode heste. Ond behandling ødelægger dem.
Kom nu, stram seletøjet.
- Det kan jeg ikke. - Jo, du kan.
Ville jeg nogensinde vinde hendes kærlighed?
I stedet for at lade mig tage slæbet op ad bakken -
- lagde hun al sin vægt i seletøjet og trak os hele vejen op.
Vores gang passede perfekt sammen.
Jeg var sikker på, det nok skulle bliver anderledes mellem os bagefter.
Det blev det. Det blev værre. Nu ignorerede hun mig totalt.
Jeg stejlede og hoppede op i luften.
Jeg prøvede alt for at fange hendes opmærksomhed.
Skønt jeg var ny, overlod godsejeren og John det til mig -
- at bringe dem sikkert hjem fra byen trods et skrækkeligt uvejr.
Grenene greb ud efter mig, og regnen stak i øjnene som tusind bier.
Fortsæt, Beauty!
Broen var oversvømmet, men den så sikker nok ud.
Da jeg nåede ud på midten, vidste jeg, at der var noget galt.
Fremad, Beauty!
En stemme inden i mig skreg, at jeg skulle stoppe!
Fremad!
Jeg ville gerne lystre, men han tog fejl!
Jeg ved det godt, gamle jas.
Nej! Hvordan skal jeg få jer til at fatte det? Vi må ikke gå derhen!
Kom så, Beauty ... for min skyld.
Jeg blev stående. Jeg prøvede at fortælle ham det.
Nu er det nok!
Jeg vidste ikke, hvor længe jeg kunne holde ham.
Jeg måtte holde fast!
Gud velsigne dig!
- John, hvad er der sket? - Jeg skal nok klare den.
- Jeg skal lige ordne hesten. - Du skal ind med det samme.
- Beauty skal ordnes. - Det skal jeg nok, onkel John.
Gør som jeg har lært dig, Joe.
Ikke Joe! Han ved ikke, hvordan man gør.
Sveden og regnen fik mine knogler til at fryse til is.
Det tæppe behøver du ikke. Du er brandvarm.
Jeg ville have mit tæppe. Jeg ville have mange tæpper.
Det iskolde vand føltes som et spark i maven -
- men jeg var meget tørstig.
Næste morgen var jeg syg.
Ginger blev oppe hele natten sammen med mig.
Hendes medlidenhed med mig mildnede hendes sind.
Du gode Gud!
Det gør ondt!
Du har ikke noget tæppe på.
Den dumme dreng!
Og vandet var sikkert også koldt.
Løb ind i huset og hent et tæppe mere, nu!
Kom så, Beauty ... du skal drikke det.
Min stakkels Beauty ... min gode hest.
Lad os håbe, det hjælper.
Gå du bare i seng, John. Jeg bliver hos ham i nat.
- Vi har gjort, hvad vi kunne. - Han får nok brug for hjælp.
Hver eneste lille lyd føltes som tortur.
Alfred, hold op!
Hold så op!
Så er det nok, børn.
Det går nok, min egen.
Bliv nu rask.
Beauty!
Onkel John! Kom og se Black Beauty!
Ginger.
Jeg blev sat i en fold for at komme mig. Joe besøgte mig hver dag.
Fang mig, hvis du kan!
Hvad er der? Kan du ikke komme herop?
Godt, jeg kommer ned.
Hvad laver du?
Nej, ikke lagnerne! Undskyld!
Min frue var blevet så syg, at hun skulle til en læge.
En specialist, som boede langt væk.
- Du må ikke ryge i stalden. - Slap nu af, stump.
Godaften.
Det lille fæ har glemt en lygte her.
Den nævenyttige fyr sku' passe sig selv.
Du brokker dig over min pibe og glemmer selv en lygte ved høet.
Ellers ku' du jo ikke se. Tag den med herned.
Det var et held, jeg så den.
Hvad er det?
Det er kun for i nat.
Hvad er du bange for?
Jeg henter hesten i morgen.
Rolig, Beauty. Spis dit hø.
Lydene og lugtene var underlige. Jeg anede ikke, hvad det var.
Hvis man ikke kender dem, ved man jo ikke, hvad det er.
Nej, Beauty, jeg er her.
Jeg kan ikke forlade Ginger.
Du må ikke komme noget til. Kig ikke på ilden!
Jeg kunne ikke se noget. Jeg måtte følge med ham.
Joe!
Få hestene ud!
Joe reddede os.
De andre heste blev også reddet, men ingen kunne redde vores frue.
Hendes sygdom var så slem, at hun skulle flytte til et varmere land.
Familien måtte forlade England ... og os.
- Farvel, John. - Gid De snart kommer hjem.
Vi skal afsted nu.
Jeg vil gerne sige tak for din tro tjeneste.
Vi vil aldrig glemme Dem.
Farvel, Beauty.
Vi skulle aldrig se vores familie igen ... aldrig mere.
Det var vores sidste tid sammen på den store eng -
- men det var noget, som ingen kunne tage fra os igen.
De dansede!
Præsten hentede Merrylegs. Han havde lovet godsejeren ikke at sælge ham.
Jeg havde svært ved at tage afsked med den lille pony.
Snart var Ginger og Joe og jeg langt væk fra alt, hvad vi havde kært.
Hestene skal ad bagdøren. Hvad tænker du på!
Det lover jeg dig ... en skønne dag skal vi to være sammen igen.
Tag mig med nu.
Joe ...
Du må ikke gå.
Men han var væk.
Lady Wexmire, Lord Wexmire, Lord George ...
De stirrede på os med kritiske øjne.
For dem var vi ikke mere levende end seletøjet på vores rygge.
Se den røde hoppes lange ben. Den ville være god til jagt.
Den ville flyve over hullerne.
Deres hoveder skal højere op.
De er ikke vant til optømningen. Det sagde stalddrengen.
- Gjorde han ikke? - Jo.
Vi må hellere vænne dem gradvist til det.
Sludder, vi kan ikke vise dem frem. Vi kan godt stramme den til.
Som De ønsker.
Reuben, du tager dig af hoppen.
Når en optømme strammes, presses hovedet tilbage -
- så det holdes ubehageligt højt.
Folk synes, det klæder heste, men det gjorde Ginger vred.
Det var et meget fint gods, vi var kommet til.
Fire gange så stort som Birtwick Park, men ikke spor behageligt -
- hvis en hest har lov at have en mening.
Vi ville helst holde hovedet nedad og fremad, men næh, nej.
Nu skulle vi trække med oprejst hoved. Vore rygge og ben gjorde ondt.
Og til hvad nytte? Fordi vi skulle se fine ud.
- Stram optømmen. - Som De ønsker, Mylady.
Stram optømmen på hoppen.
En optømning er bare aldeles uudholdelig.
Den giver ingen mening, og det kan gøre en hest vred.
- Stram optømmen, York. - Som De ønsker, Mylady.
Jeg vidste ikke, hvor længe endnu Ginger kunne klare det.
For pokker, York. Få nu de hestes hoveder op! Med det samme!
- Som De ønsker. - Skynd Dem!
Og så skete det!
Uduelige fæ!
Hold fast!
Hold fast i den!
Jeg må ikke komme for sent hen til hertuginden.
Lad mig! Få den stang af, nu!
Tømmen kvæler den!
Idiot! De heste er klogere end dig.
Dæk fuksen med et tæppe, og hent varmt vand til den sorte.
Stå stille!
Reuben ... tag dig af den sorte, også!
Som De ønsker.
Mit ben gjorde ondt. Det var et dybt sår.
Det er hendes egen skyld, at hun går glip af selskabet, og ikke din.
Og heller ikke min ... det her er nok til at få en til at drikke.
De gav os trætingester om halsen, så vi ikke kunne slikke vore sår.
Efter den omgang bad fruen aldrig mere om Ginger.
Hvorimod jeg fortsat lystrede hendes mindste vink.
Reuben ...
Kig dog, menneske!
Har du et job til os, Reuben?
Den har stået ude i al slags vejr, og så vejene deroppe.
- Den er rådden her. - Det er den over det hele.
- Hvad vil de have? - Fruen vil have den malet.
Hun trænger vist til en hel del mere end en gang maling.
Nemlig.
Lad den være opsadlet. Jeg tør ikke komme for sent.
- Hvor skal du hen? - Jeg er snart tilbage.
Lyt engang ... en sko er løs.
- Hvor skal du hen? - De må ikke ride på ham.
- Rejs dig op. - Den står jo op.
Rejs dig op ...
Hvor er hovedet ...?
Flyt dig så!
Han pressede og pressede og pressede! Hvad gik der af ham?
Jeg var ved at miste min sko, men han havde mistet forstanden.
Min krop kunne ikke flygte, men det kunne mine tanker.
De førte mig væk fra dette rædsomme sted ... langt væk.
Men Reuben lå stadig, hvor han var faldet.
Jeg blev hos ham. Min mor havde lært mig at være loyal uanset hvad.
Du godeste. Hvad er der sket?
Vend ham om.
Lad os få ham på benene.
Jeg bærer ham.
Hvert skridt var en pine. Jeg anede ikke, om mine knæ ville hele igen.
Vi vælger ikke selv menneskene i vort liv. Vi må satse på heldet.
Kom så!
Fart på!
Han vandt!
- Flot redet, min dreng. - Tak, mor.
Hvad har du dog gjort ved hesten? Har du ikke trænet den?
Jeg vandt løbet.
Du har ødelagt den. Den kan ikke få vejret.
Ginger elskede at springe. Hun var vild med forhindringer.
Men hun var ikke stærk nok til væddeløb, og det ødelagde hende.
Engang var de smukke heste, og se dem nu ... ødelagte.
Hoppen skal nok blive frisk efter et år på græs.
Og den sorte må sælges. Den slags knæ vil jeg ikke se i min stald.
Sælges? Enhver hest kender det rædselsvækkende ord.
Da de kom for at hente mig, skete det så pludseligt -
- at Ginger og jeg ikke engang fik sagt farvel.
Den rædsomme mand, som købte mig, lejede heste ud.
Jeg blev lejet ud til alle, som ville leje mig.
Det var godt, mine venner ikke kunne se mig nu.
De ville ikke have genkendt mig.
Vi hadede den mand!
Forbier, din dumme krikke!
Den hest er mindst 20 år.
Dette livlige sted gjorde mig i bedre humør.
Vi mødes senere, Joe.
Vent! Jeg ved, hvem det er.
Det er Joe. Han er blevet ældre og højere -
- men det er ham!
Hvor blev han af?
- Hvad er der sket med dens knæ? - Den faldt.
Hvad laver du? Hvor er Joe?
Der er han.
Slip mig så!
Den er nok livlig!
Du må ikke gå, Joe! Jeg er her!
Heste til salg!
- Du får ham for 25 guineas. - Jeg vil give 15.
- 18. - 17 og ikke mere!
Top!
Hvordan sku' man komme igennem? Der var for mange mennesker.
Og alt for megen larm. Lugten var forfærdelig.
Hvor var græsset? Hvor var træerne?
Her var indelukket, og fugtigt -
- og klamt og mørkt og trist.
- Hvad er der galt med ham? - Han er bange.
Slip mig. Jeg vil hen og klappe den.
Giv mig en strigle, Dolly. Bare rolig.
Læg hø ind i boksen.
- Nej, Dolly. - Det går nok.
Stille og roligt. Giv ham en chance.
Opsedasse.
Han er ligesom et føl heroppe. Han er så blød.
Ja, han er. Hjælp os lige, Dolly.
- Hvordan går det med høet? - Det er klar.
Så find en strigle.
- Han er da ikke så bange mere. - Tror du, han kan trække drosken?
Bare rolig.
Jeg lyttede tålmodigt.
- Hvad skal den hedde? - Jack ... ligesom den forrige.
Han er meget sortere end Jack. Man kan rigtig se farven, når han er ren.
- Kan du se, han er noget særligt? - Det sagde jeg ikke.
Vi kalder dig Black, fordi du er sort, og Jack efter vores forrige hest -
- og Blackjack, fordi vi begge har alle odds imod os.
Black Jack.
- Hvad laver du? - Black Jack vil gerne være fin.
God idé.
Pludselig fattede jeg håb.
Det er gode mennesker, som har gode hjem.
Men jeg anede ikke, hvad dagen i morgen ville bringe.
Kom nu ... sådan.
Rolig.
- Har du fået en god en, Jerry? - Den er herlig.
Den er for sort. Den er god til begravelser!
Vend om.
Flettet manke og hale. Skal I med i et optog eller hvad?
Han ville gerne være fin på sin første dag.
Fin! Hørte I det, drenge?
Han går op i sit udseende ligesom mig.
Hvorfor sku' du ikke det? Bare rolig.
Tag det roligt, min sorte ven.
Det går nok.
Jerrys rolige hænder indgød tillid.
Vi tog rundt til droskeholdepladserne og samlede passagerer op.
Det var et hårdt liv. Gaderne er hårde ved hestes ben.
Og drosken er hård ved en hests ryg, men jeg var heldig.
Jeg havde Jerry, og vi arbejdede sammen.
Godmorgen, Donna.
Droske!
Det er dig, Jerry.
Alt i orden? Lad os få det op, inden det bliver kørt over.
Fart på. Vi skal nå toget kl. 10 på Victoria Station.
- Vi kører i normalt tempo. - De får en ekstra skilling.
- I normalt tempo. - Jeg kan nå det til tiden.
Han vil ikke lade sin hest svede, men det generer ikke mig.
Gør plads! Jeg skal forbi.
Væk!
Rolig, lille ven.
- Alt i orden, Dinah? - Jeg slap uden skrammer.
De er vanvittige hele bundtet.
Jeg skal forbi!
Dinah Browns mor er meget syg.
- Stakkels Dinah. - Hun kan ikke engang besøge hende.
Hun bor ude på landet, og der kører ikke tog om søndagen.
Både hesten og jeg er trætte. Det er vores hviledag.
- Skal vi ikke behandle folk ... - Som vi selv vil behandles, jo.
Skal jeg allerede have min søndagsprædiken?
Hvis min mor lå for døden ...
Hvis jeg havde en lettere vogn, ville det skåne hesten.
Se ... nu kommer Butcher Dawes for at låne dig sin tohjulede vogn.
Du er en snedig kvinde.
Okay, hent noget brød og ost, mens jeg gør mig klar.
Du kan binde hesten henne ved køerne.
Engen tilhører os og ikke godset.
Jeg vil hellere lade ham gå fri. Han trænger til at strække ud.
Du er både god ved mig og hesten.
- Gå nu ind til din mor. - Du er umulig, Jerry.
Hvordan skal jeg gøre gengæld?
Sådan ...
Græs! Og ikke en eneste brosten!
Jeg troede ikke mine egne øjne!
Hvor er den kiks?
Jeg blev glad af at løbe. Jerry skulle også være glad!
Giv mig den så!
Tusind tak!
Besøget på landet havde gjort mig frisk -
- men jeg kunne ikke lade være med at tænke på hende.
Og så ... som ved et trylleslag, stod hun der.
Min smukke Ginger.
Åh, nej, hun var jo skind og ben. Hvad havde de gjort ved hende?
Hun var næsten for svag til at genkende mig.
Det er mig, Ginger. Det er mig.
Hendes smukke øjne lyste ikke længere.
Hendes ansigt, som før lyste af liv, var præget af lidelse.
Jeg prøvede at trøste hende.
Hun skulle vide, at hun ikke var alene.
Giv ikke op, Ginger.
Afsted!
Kom så!
Min elskede ven.
Den nat drømte jeg om hende.
Jeg drømte om fortiden.
Og hvordan det kunne være blevet.
Jeg er her. Hvad er der?
Og så blev jeg klar over det.
Farvel, min søde ven.
Hav tålmodighed.
Herskaberne giver os smør på brødet. De kommer nok snart ud.
Undskyld, men jeg er bestilt til at komme klokken ni.
Den er over midnat nu. Jeg tænkte, herskaberne måske ...
Vi skal nok give besked. Selskabet er snart forbi.
Vi ventede på vore passagerer ... og vi ventede.
Mennesker piner ikke kun heste. De er også onde ved hinanden.
Gud velsigne dig.
Få lidt fart på! Det er koldt.
- Lige et øjeblik. - Nu ikke fræk!
Vi kunne have nået to drinks mere.
Afsted ...
Der var noget galt. Jerry plejede altid at ordne mig.
Men nu kom sønnen i stedet.
Harry, jeg vil ikke forstyrre dem derinde.
- Hvordan har din far det? - Det er lungerne.
- Det gør mig ondt. - Doktoren har været her.
Han kommer ikke til at køre droske igen.
Op med humøret. Hjælp din mor.
Aldrig mere køre droske? Kunne det være rigtigt?
Det var rart at komme ud. Jeg ville gerne på arbejde.
Vi skal ikke hen til droskepladsen. Du skal bare strække benene.
Godmorgen, Harry. Er din mor hjemme?
- Hvad laver du dog, Dolly? - Pakker ... vi flytter på landet.
Far skal være kusk.
Dinah siger, at han aldrig mere skal køre droske.
Hvad ville der nu ske?
Selv om det havde taget hårdt på mig at køre droske -
- håbede jeg at dele resten af mit liv med Jerry.
Farvel, smukke, sorte ven.
Jeg skulle give dig et kys fra far.
Jeg kom til et kornlager, hvor Jerry troede, de behandlede mig pænt.
Men det han troede og så virkeligheden -
- var lige så forskellige som et venligt ord og et piskesmæld.
I to lange år trak jeg de tunge vogne -
- indtil jeg ikke kunne trække mere.
16 guineas for dem begge.
Ridehest og kørehest.
Hvem vil give 16 guineas? 16 guineas for dem begge.
Den er ikke noget værd. Den er lige til slagtebænken.
Jeg var for svag til at tage mig af det.
Rædsomt.
- Har den været en kørehest? - Den kan have været alt.
Men den er flottere end de andre. Mener du ikke det, Joe?
Den stakkel.
Udvalget er nok bedre i næste måned.
Den stemme ... den vakte mig til live.
Jeg kendte den stemme ... det var Joe!
Black Beauty ...
Jeg er hos dig.
Du skal nok få det godt nu.
Jeg har nu boet på dette dejlige sted et helt år.
Jeg har fået min styrke og mit humør igen.
Joe har lovet aldrig at sælge mig.
Mine trængsler er forbi, og nu er jeg hjemme.
Ofte drømmer jeg om den store eng ved Birtwick Park.
Jeg er sammen med mine gamle venner -
- og vi skal aldrig mere skilles fra hinanden ...
Aldrig nogensinde.
Tekster: M. Skovgaard Metronome Productions
Danish subtitles conformed by SOFTITLER